Tag fødderne ned.
Nå, hvad synes du så, Philip? Ret god, ikke?
Må vi ikke godt høre den, far?
- Jeg synes, den er dyster. - Kan du ikke åbne låget ordentligt?
- Kan du blive ved? - Knægten har jo ikke set den.
Han har aldrig set noget lignende deroppe i skovene.
Kom og se, Philip.
Fine sager.
- John... - Jeg lave jo bare fis med ham.
Hold øje med hullet, Philip.
- Hold altid øje med hullet. - Det kommer an på, hvis det er.
Hold så op.
Se derinde i midten. Den kører rundt og rundt-
- mod hullet i midten. Og vupti, så er den slut.
- Hvad synes du om grammofonen? - Det er fine sager.
Du kommer vel ikke fra Hammersmith?
- Hans dialekt er ret bred. - Vi forstår ham dårligt nok.
Jeg siger ikke mere og holder bare min bøtte.
Hvor får han alt det der fra?
- Du kommer ikke langt med at pege. - Ikke i mørket.
Han ville slet ikke hertil. Philip kan vist ikke lide London.
London er det bedste, der findes, Philip.
- Men det er ikke som derhjemme. - Hvad siger han?
At det ikke er som derhjemme.
Der er ikke noget som skoven.
Hvor er alle træerne? Eg, elm og bøg?
Svar mig på det.
- I Ravenscourt Park er der træer. - Og på Barnes Common.
Jeg forstår ikke, hvad han siger.
Vis ham også gassen.
Skal jeg allerede stikke hans hoved ind i ovnen?
- Det er jo helt nyt for ham. - Og vores træk og slip.
Her graver ikke vores lort ned i haven.
Vi har ikke nogen have.
- Er det det værste, han hører, så... - Og trolleybusserne.
Og undergrundsbanen. Tog, der kører under jorden.
Lige neden under fødderne på os.
Som han dog glor. Han blinker ikke.
Philip... Det er ikke pænt at glo. Lad være med det.
- Du kan komme i biografen. - Nu, hvor der ikke er flere V2'er.
Han skal nok blive en rigtig London-dreng.
Kan du lide fodbold?
Har du tabt mælet?
- Svar, når der bliver talt til dig. - Hvornår kommer min far?
Hvornår?
Hvad svarer du, Betty? Hvad vil du sige til ham?
Snart.
- Snart, Philip. - Hvornår?
Snart. Inden sålænge...
regner jeg med.
En dygtig detektiv er ikke bundet af regler.
Men nogle regler skal han følge.
Den første: Stol aldrig på klienten.
Gud, jeg lover at være sød, hvis du tilgiver mig.
Jeg begår ikke flere synder.
Det var altså ikke meningen, Gud. På ære.
De kommer og gør. Det gør de virkelig.
Det taler vi ikke om, vel?
Skal vi lade, som om vi er udødelige?
Sygeplejerske... Må jeg tale med Dem?
Bare de var kommet ind til gamle George 30 sekunder før...
- Havde det gjort nogen forskel? - Hvem ved?
Sygeplejerske Mills... søde sygeplejerske Mills...
Jeg elsker...
Charlie!
En smøg.
Jeg vil dødgerne have en.
Jeg beklager, George.
Beklager, George.
Taler du stadig med dig selv? Hvem er George?
Ja, selvfølgelig. Det giver nogle mere civiliserede samtaler.
- Hvad laver du her? - Sikken ulækker sygdom.
- Tak. - Du ligner jo en spedalsk.
Hvad er det, du er smurt ind i? De sagde, du var i bedring.
Det er jeg også. Hvad vil du egentlig?
- Jeg kom bare for at hovere. - Der er ikke besøgstid nu.
- Jeg troede, de holdt på det. - De var ikke svære at overtale.
- Jeg smilede sødt. - Som altid.
En dame, der ville besøge sin mand, havde taget 364 hovedpinepiller.
Da var klokken 20 over seks.
De bad hente om at vente i ti minutter.
Der er besøgstid fra halv syv.
Nå, nu er jeg med. Det var for sjov.
Ja, tag endelig plads. Nu skal vi more os.
- Jeg har været her én gang før. - Det ved jeg. Jeg sov ikke rigtigt.
Jeg vidste, at du var der.
Nicola, du er uden nogen som helst tvivl -
- en enestående smuk kvinde i en moden alder.
- Det lyder som en dødsdom. - Det er en dødsdom.
Ved du, hvor længe jeg har ligget her? Tre måneder.
- Ved du, hvad man så gør? - Man bliver tosset.
- Man tænker. - På hvad?
- På alt. - Ja, men...
- Tænker du på os? - Os?
- Dig og mig. - Taler du om sex?
- Blandt andet, ja. - Sex?
Det er jo sket, at vi har dyrket det, ja.
Og jeg savner det. Med dig, mener jeg.
- Nicola... - Ja.
Sandheden er...
at du er en liderlig mær på evig jagt og altid i brunst.
Og jeg vil aldrig se dig igen.
- Sæt, jeg elsker dig. - Løgner.
- Sæt, jeg vil have dig tilbage. - Løgner.
- Vi skal have talt om nogle ting. - Nej.
Du er flad og ejer ikke kongens mønt.
Du har ikke brugt pen og papir i 15 måneder.
- Jeg behøver ingen af delene. - Skriver du på vand?
- Du fredsens... - Vil du ikke nok gå, for helvede?
Et filmselskab vil købe nogle rettigheder-
- til din første bog om detektiven, der synger i et band.
Skal den udspille sig i Hartlepool med Al Pacino og Max Bygraves?
- Der er vist hold i det. - Rettigheder...
De tilbyder småpenge for retten til at tage røven på en senere.
De virker ret opsatte på det.
Hvad har det med dig at gøre? Hvad ved du om det?
Jeg vil bare gerne have, at du har noget at leve af.
Du tænker på, at jeg skylder dig penge.
- Nej, jeg gør ikke. - Du får vel 200 pund pr. knald.
- Det er den højeste pris for ludere. - Jaså? Det ved jeg ikke noget om.
Sig mig... Hvem går du i seng med for tiden?
- Mig selv... for det meste. - For det meste?
- Ja, for det meste. - Det betyder "ikke altid".
Hvis det skal være så præcist... Ja, så betyder det det.
Nej, lad være.
Jeg ville bare sige, at du skulle gå. Skrid med dig.
Det gør jeg sandelig også.
Din møgsæk!
Jeg har talt med overlægen og din læge.
De synes, du skal prøve at arbejde.
Og de siger, at du kan komme over på en anden afdeling.
Men kun hvis du viser tegn på at være mindre indadvendt.
Det er op til dig nu, Philip.
- Se på mig. - Hvad er du ude efter?
- For guds skyld! - Du var en dårlig tv-skuespiller.
Og endnu værre i virkeligheden.
Den hedder "Den syngende detektiv".
- Og har intet med den at gøre. - Det sagde jeg heller ikke.
Jeg har arbejdet på at lave den om.
- Hvordan har du arbejdet? - I mine tanker.
I dine tanker? Ja...
De skal have Deres medicin.
Gab højt op.
Sådan. Det var dem alle sammen.
Du er en god dreng.
En af jer er...
En fræk og skidt lille knægt.
Jeg tror nemlig ikke, at det var en pige.
En af jer ventede til efter skoletid...
og luskede så tilbage og lagde den her rædsomme...
rædsomme og modbydelige genstand på det her bord...
Mit bord.
Og jeg skal fortælle jer noget...
Jeg skal fortælle jer:
Jeg siger til jer her og nu...
at han ikke slipper godt fra det.
Uanset hvem der gjorde det.
Det skal jeg nok sørge for.
Det kan I være helt sikre på.
Hvem...?
Hvem var det?
Hvem?
Hvem er det frække...
beskidte, skamløse lille dyr.
- Harold... Var det dig? - Nej, frøken.
- Kom du tilbage efter skoletid? - Nej, frøken.
Er du helt sikker på det?
Det gjorde jeg ikke.
Vendte du tilbage hertil og klatrede op på mit bord?
Trak du bukserne ned og lagde den der afskyelige genstand...?
Det var ikke mig, frøken.
- Ved du, hvem der gjorde det? - Nej, frøken.
Køer gør det på marken og ved ikke bedre.
Hunde gør det på gaden og ved ikke bedre.
Grise gør det i svinestien og ved ikke bedre.
De kan ikke tale og kender ikke forskel på rigtigt og forkert.
De er dyr, men...
Men vi er ikke dyr.
Gud har lært os, hvad der er rigtigt og forkert.
Gud har lært os at kende forskel på det rene og det beskidte.
Og Gud skal nu hjælpe mig med at finde den skyldige.
Nu må I alle sammen godt lukke øjnene -
- og fold så hænderne. Vi skal bede en bøn.
Vi skal spørge Gud den almægtige.
Vi skal bønfalde Gud den almægtige.
Han skal pege med sin hellige finger.
Den almægtige Gud fortæller os, hvem der stod bag ugerningen.
Og så finder vi ud af det.
Lad os alle bede.
I mine tanker.
Ja, i mine tanker. Det sværeste ved en detektivhistorie er plottet.
Det er også det bedste. Man skal udtænke det.
Det er det, jeg har forsøgt at gøre.
Hvordan kan du udtænke det, når du ved, hvad der sker?
Tror du, jeg er gakgak? Eller at jeg er skrupskør?
- Hvor er filmmanuskriptet? - Hvilket filmmanuskript?
Det, jeg skrev for flere år siden og lagde i en skotøjsæske.
Jeg ved det godt...
Du burde skrive noget nyt. Skriv noget andet.
- Om hvad dog? - Om det her.
Det, du har oplevet. Virkeligheden.
- Gør brug af dine evner. - Pis og papir.
Skriv realistisk om virkeligheden. Rigtige mennesker, glæder og sorger.
Ikke de tåbelige kriminalromaner. Skriv noget mere relevant.
Løsninger. Lutter løsninger og ingen spor.
Det vil fjolserne have. "Han sagde, hun sagde" og beskrivelser af himlen.
Jeg ville foretrække en masse spor og ingen løsninger. Sådan er det jo.
Mange spor og ingen løsninger.
- Hvordan ser tilbuddet ud? - Det er ikke fantastisk.
Men det ville være en måde at tjene nogle penge på igen...
- Hvor meget? - Det er ikke voldsomt...
Jeg mener, at det var 2000 dollars for et år.
Ti cent pr. dans...
Hvis de virkelig filmatiserer den, så får du to procent af budgettet.
- En film til 10 mio. dollars... - Op til et loft på 100.000 dollars.
Hvor ved du alt det fra? Hvor har du tallene fra?
Hvad har det med dig at gøre?
Du kender alle detaljerne, men jeg ved ikke noget.
Enten har du læst min post i min lejlighed...
eller også er du indblandet. Hvad foregår der egentlig?
Du er den samme, ikke? Den gamle, paranoide Philip.
- Vil du have min hjælp eller ej? - Om jeg vil have din hjælp?
- Tænk over det. Skrid med dig.
Philip... du er en barbar.
Du er altid utaknemmelig, når man gør noget for dig.
Svar mig! Svar dog på spørgsmålet, din ko!
Hvor kan den mand dog larme. Han er ikke god til at vise hensyn.
Det er ubeskriveligt. Og jeg vælger altid mine ord nøje.
- Kom her! - Hør ham lige.
Reginald...
Holder du mig med selskab, Reginald?
Hånden på hjertet... Synes du, at du er godt selskab?
- Der kan du se. - Jeg læser en god historie.
- Hvad handler den om? - Det har du spurgt om.
- Og nu spørger jeg igen. - Jeg ved det ikke endnu.
Jeg er jo ikke færdig med den, vel?
Intet held, punktum. Det gik ikke, punktum.
Yderst vanskelig, udråbstegn.
Jeg var nødt til at stoppe, fordi han var mistænksom, punktum.
Intet held. Det gik ikke. Yderst vanskelig.
Jeg var nødt til at stoppe, fordi han var mistænksom.
Binney... det møgsvin.
Hun siger det til Binney.
- Han tager vel imod dig igen, ikke? - Det ved jeg ikke.
- Jeg kan ikke vente ret længe. - Du aner ikke, hvor slem han er.
Jeg vil nødig have, at vi bliver... Vi kan jo få en sag på halsen.
- Bare rolig. Jeg finder på noget. - For pokker da...
Hold op. Jeg skal nok klare det.
- Han ser rædsom ud. - Du skal ikke have ondt af ham.
- Tænk på en halv million dollars. - Jeg har ikke spor ondt af ham.
Jeg håber, at han får det endnu værre.
Du er så smuk, når du er vred.
Som hveps fanget i Tabasco.
Det sagde Marlow også altid. Du lyder ligesom Marlow.
Det er altid den mindst sandsynlige, som er den skyldige.
Jeg må følge reglerne. Den mindst sandsynlige.
Det må være ham. Det er jo ham, Den gamle nikkedukke,
Helt klart Det var ham, der gjorde det.
Hørte du det, Nicola? Kan du forstå det?
Det kan i hvert fald ikke være mig, Det er helt sikkert.
Det var ikke mig, der gjorde det.
De finder aldrig ud af, hvem det var. Aldrig nogensinde.
Heller ikke selv om de bruger tusind nåle på mig.
Og heller ikke selv om de binder mig og lægger mig i en myretue.
Ikke hvis jeg tier stille.
Gode Gud, som elsker, frelser, beskytter og formaner -
- alle os elendige og uværdige syndere.
Gud, se ned på os i din majestætiske vælde.
Gransk vore hjerter, se ind i vores hoveder-
- og grib fat i vores inderste tanker.
Gode Gud... Du kan se det... Du ved det...
Du ser nu ned på én dreng...
, En bestemt dreng... En dreng i klasselokalet...
Du trænger ind i skelettet...
Du kigger ind mellem knoglerne...
Gode Gud... Almægtige Gud...
Frygtindgydende i din vrede... Du får kloden til at dreje...
blomsterne til at vokse, regnen til at falde, solen til at skinne...
Alt det... Alt det, du gør, holder du inde med.
Du kigger, du ser...
For alle de ting... De enorme bjerge og de dybe have...
Dagen og natten, alle problemer på kloden, der drejer.
Alt det skal du, Herre -
- almægtige Gud og store skaber-
- lægge til side et øjeblik for at udpege den skyldige.
Hvem...? Hvem...?
Hvem af dem? Hvem er det?
Hvem? Hvem af dem? Hvem er det?
Det er spørgsmålet.
Achtung, Amanda!
Hvad var det?
Achtung, Amanda!
Du kan kaste en lang skygge eller en kort...
Folk tror fejlagtigt, at størrelsen afgøres af det, der er inde i dem.
Har jeg ret, eller hvad?
Skygger...
Er der ikke noget af det, der virker mystisk i dine øjne?
Han skræmmer mig. Det føles, som om han står og ser på mig.
Han ved for meget. Han kender altfor mange detaljer.
- Hvad er det, han har gang i? - Papegøje.
Jeg har lavet en papegøje.
- Hører du overhovedet efter? - Jeg kan godt lide lunefulde mænd.
Jeg elsker ganske enkelt lunefulde mænd.
Marlow udsatte mig for det i to år.
Dystre blikke, mystisk tavshed, surmuleri...
Og én ting til: paranoia. Tænk lige på det.
Det er jo Marlow, jeg tænker på. Han er på sporet af mig.
Det kan jeg bare mærke.
- Ikke nu igen. - Han har aldrig været herinde, vel?
- Naturligvis ikke. - Men i hans manus...
Det er dit manus. Lad os nu være konsekvente, Mark.
Ja, hvad alle andre angår.
En halv million. Tro på det.
Det er ikke den, men det her, jeg taler om.
Det her roderi, vi håbede, han havde glemt alt om.
Det stinker stadig af tobak.
Og noget, der lugter af gammelt hvidkål.
Det lygter meget værre.
Det lugter af svovl.
Nicola, jeg ved godt, at det her lyder vanvittigt...
Men det føles, som om han står bag alt det her.
- Sikke nogle mænd, jeg finder... - Prøv nu lige at tænke over det.
- Jeg taler om det manus, han skrev. - For mange år siden.
- Inden jeg overhovedet kendte dig. - Ja, det er sandt.
Der kan du se.
Det er jo det, der gør det hele så uhyggeligt.
Hør nu her...
Du bliver helt ophidset, fordi det, vi gør...
er ulovligt, ikke sandt?
Vi stjæler jo hans manus og påstår, at det er dit. Ikke sandt?
- Jo. - Jo.
Bare fordi jeg faldt over tilbuddet til ham. De ved ikke, at han er syg.
Er du ved at få kolde fødder? Hvorfor er du så helt nervøs?
Du ved da godt, at det handler om tilfældigheder, ikke?
Mark...
- Det ved du da godt, ikke? - Jo.
Tag dig nu sammen. Brug hovedet.
Hvis han ikke vidste, at du fandtes, da han skrev bogen...
Og jeg slet ikke kendte dig...
Hvis han aldrig har været her og aldrig har set dig...
- Hvad pokker går der af dig? - Det er på grund af alt det her.
- Historien er den samme. - Ja, det er jo det, vi sælger.
Men den foregår et andet sted, og navnene er ændret.
- Han har vel bare ændret mening. - Han har ændret klientens adresse.
Fra New Cavendish Street til den her gade.
Og nu flyder den dræbte pige i vandet under Hammersmith Bridge.
Han har ændret klientens navn fra Haynes til Binney.
Et eneste bogstav. Binney og Finney er for tæt på hinanden.
- Havde det været noget andet... - Skal vi ændre det til Walley?
Mark Finney... Det er mig, ikke?
Der står Mark Binney i det manus, som vi har gaflet.
Mark Finney og Mark Binney er jo lige så tæt på hinanden som...
Jeg har en ubehagelig... tankestreg...
Han standser op, komma, og farer næsten sammen, punktum.
Elskede, spørgsmålstegn.
- Jeg har en ubehagelig... - Elskede?
Forudanelse.
Jeg har en ubehagelig forudanelse.
Nicola, hvorfor gør du det der?
- Hvad? - Nicola...
Se, en kanin. Synes du ikke, at det ligner en kanin, Mark?
Jeg troede ellers, at jeg kun kunne lave papegøjer.
Han fulgte efter den dumme ko.
- Det sker 10. - Han råbte noget på tysk.
Og hun var dum nok til at reagere. Hun er jo ikke engang tysker.
Forbandede tøjter. De tænker med brystvorterne.
Han er snu.
Hun har aldrig dummet sig før. Det var et simpelt trick.
- Han fulgte efter hende hjem. - Han er snu. Det må du indrømme.
Hvem skulle have troet det? En sanger. En skide sanger.
- Jeg troede, de var bøsser. - Der kan du se.
- Hold dog kæft. - Ja, ja.
Vi er nødt til at gå før eller siden.
Men ikke sammen.
Jeg vil ikke gå til bal med en anden mand.
- Hvad ville folk ikke sige? - Det vil jeg heller ikke.
- Har du gøbben? - Hvad tro du selv?
Jeg dræbte jo tøjten med den.
Amanda...
Det var nu en skam.
- Hold kæft. - Ja, ja.
Vindruer...
Jeg forstår ikke, hvorfor folk altid har dem med på sygehuset.
Vindruen, Reginald, er en utrolig irriterende frugt.
Især hvis man er så uheldig at have gebis.
Skallen, som smager mere bittert, end den burde...
Skallen... Den forbistrede skal sætter sig i tænderne.
Eller mellem tænderne.
Og så er der kernerne.
Kernerne, Reginald.
Du...
Du er som kernerne.
Du går mig på nerverne.
Hvad er der nu i vejen, mr. Hall?
- Hvad der er i vejen? - Ja, det var jo det, jeg sagde.
Søndage... Det er det, der er i vejen.
Jeg hader inderligt den... den hviledag.
Den sabbat...
Det gælder også derude -
- men herinde er det ugens to længste dage sat sammen til en.
Men den er dejligt stille.
Værsgo. Så kan De følge med i teksten.
Må jeg bede om alles opmærksomhed?
Jeg hedder doktor Finley. Må Jesus Kristus være med jer.
Jeg vil gerne have lov til at præsentere os.
Værsgo. Så kan De følge med i teksten.
Nu skal jeg åbne den for Dem.
De vil måske helst bare lytte.
Ja... Jesus elsker Dem.
Værsgo. Så kan De følge med i teksten.
- Det er et sanghæfte. - Stik det skråt op.
Vi går fra afdeling til afdeling -
- for at dele ud af den glæde og tryghed, vi føler.
Lad os være i fred, Finley. Skrid og lad os være i fred.
Frøken Godfrey har delt...
Må jeg bede om jeres opmærksomhed?
Vi beder jer om at dele vores kærlighed til Jesus -
- og hylde det gode i vores liv -
- og bede om hjælp til at forstå ulyksalighederne i vores verden.
I har fået et hæfte med de sange, som vi skal synge i dag.
Hallo, Finley!
- Du der! - Hvad er der, min højlydte ven?
- Hvad med os, der ikke har lyst? - De misforstår vores forehavende.
Hvis De holder inde med Deres fordomme...
Det handler om principper, ikke fordomme.
- Hvis De giver os... - Vi gider ikke høre på Deres ævl.
Klap så i! Man er ikke tvunget til at lovprise Jesus.
Men de, der ikke er med os, er imod os.
De, der ikke kan opføre sig pænt, bør tie og lade de andre deltage -
- så de kan få del i den fred, kærligheden til Vor Herre giver en.
Og bagefter kan vi tage vores senge og gå herfra.
Tænd for orglet, så begyndervi.
Vi beder jer om at bruge et øjeblik på eftertanke og lovsang.
I jeres sanghæfter -
- finder I teksten til salmen "Be in Time".
Den beskriver vores personlige håb til Jesus -
- og vores ønske om at dele det med jer.
Syng med. Hold jer ikke tilbage.
De enorme bjerge og de dybe have...
Dagen og natten, alle problemer på kloden, der drejer.
Alt det skal du, Herre -
- almægtige Gud og store skaber...
lægge til side et øjeblik for at udpege den skyldige.
Hvem...?
Hvem?
Hvem af dem?
Hvem er det?
Philip Marlow!
Ja, frøken?
Kom her.
Hørte du ikke, hvad jeg sagde? Kom her.
- Philip... - Frøken...
Jeg vil gerne bede dig om at se på noget.
Kan du se den?
Kan du se den genstand, der ligger midt på bordet?
- Nå? Kan du se den? - Ja, frøken.
Var det dig, der gjorde det?
- Du gjorde det. Ikke sandt? - Nej.
Hvis du ikke gjorde det, så ved du en hel del om det.
Var det ikke dig?
Det ville have overrasket mig, hvis en kvik dreng som dig...
Ved du det?
Ved du, hvem der står bag det griseri?
- Ja, frøken. - Så skal du sige det.
Du har bare at sige det.
- Hvabehar? - Det vil jeg ikke, frøken.
Nå, så det vil du ikke.
Det var en skam. Det var søreme en skam.
Det betyder, at du skal stå her resten af dagen -
- uden at røre så meget som en muskel -
- og se på den genstand på bordet, indtil du kommer til fornuft.
Og hvis du stadig ikke har sagt det, når det ringer ud -
- ved du, hvad der så sker?
Det vil du ikke vide. Men jeg skal fortælle dig det.
Så griber jeg fat i dit øre og fører dig hen til mr. Hopper -
- som finder den store stok frem -
- og giver dig den værste gang prygl, der nogensinde er givet på skolen.
Og han bliver ved, til du fortæller, hvad du ved.
Er det forstået?
- Har du forstået det? - Ja, frøken.
Det er godt. Tænk nu på alt det, jeg har sagt.
Tænk på stokken, min dreng, og sig så, hvem der gjorde det.
Hvem?
Jeg vil ikke sige det, frøken.
En hertug sagde: "Kom ikke med forklaringer og undskyldninger."
Det burde der stå over porten til fængslet.
Men sådan som det så ud for undertegnede -
- skulle de til at skrive det på min gravsten.
Du altforbarmende... Så kom da med det.
Det rene helvede.
- Venter du til efter nummeret? - Lige præcis.
Han er nem at ramme nu. Et let offer.
Mit glas. Se på det.
Jeg ville sige, at det var tomt. Hvad ville du sige?
Jeg ville også sige, at det var tomt.
En magen til, tak.
- Vi deles om udgifterne. - Hvem har gøbben? Hvem skyder?
Tak for det.
Se, hvad Marlow gør, når den forbandede sang slutter.
Så er han nemlig færdig.
Et blad...
drenge og piger.
I synes muligvis ikke, at et blad er noget særligt.
Grønt om sommeren, brunt og tørt, til det falder af og rådner.
Men se på det igen, så skal I bare se løjer.
Bladet har, i lighed med jer, nerver i bladribben.
Bladet har, i lighed med jer, årer.
Og i lighed med jer trækker bladet vejret.
Hvis I holder bladet op mod lyset, kan I se bladribben i midten.
Her...
Fra stilken og hele vejen op til spidsen af bladet.
Stå stille. Kig fremad. Og rør dig ikke.
Hvis I ser godt efter, kan I se årerne fra bladribben.
Sådan her...
Hvis man gennemlyser bladet med en stærk lygte -
- så kan man se et fint mønster mellem årerne.
Noget af mønsteret ser grønt ud.
Og andet ser hvidt ud, når man lyser på det.
Det hvide er sejere end det grønne.
Det kan vi kalde bladets knogler.
- George... - Ja, frøken.
Jeg sagde, at der var to farver i... hvad?
- I bladet. - Ja, men i hvad i bladet?
I bladets mønster. To farver. Hvilke to, George?
- Grøn, frøken. - Ja, grøn. Og...?
Nej tak, Barry.
Sort, frøken.
Ti stille! Kom herop, George. Med det samme.
Jeg så, du pillede i træet på bordet.
Jeg vidste, at du ikke hørte efter. Hent stokken.
- Hent stokken. - Ja, frøken.
Ræk hånden frem.
Hør så efter en anden gang.
Hør efter, alle sammen. Jeg sagde grønt og hvidt.
Vær du glad for, at du kun fik tre slag, George.
Om godt ti minutter...
skal alle i 3. klasse sammen med 1., 2. og 4. klasse...
se en afstraffelse, som I aldrig nogensinde vil glemme.
- Philip... - Ja, frøken.
Du er forhåbentlig klar over, at du får med den store stok -
-for øjnene af alle på skolen.
- Medmindre... Det ved du godt, ikke? - Jo, frøken.
Bladet. Når I går i skoven, og træerne har tabt bladene -
- så kan I samle et blad op og se, at det er det grønne mønster-
- som rådner og dør først.
Men hvis I ser godt på bladet, som I har samlet op fra jorden -
- så vil I også kunne se...
Så, så.
Det er modigt af dig at beskytte den slemme dreng, der gjorde det.
Jeg beklager, at du skal straffes så hårdt.
Her... Puds næsen.
Nu har det her stået på længe nok. Synes du ikke det?
Jeg synes, du skal fortælle, hvad du ved.
Ja, frøken.
Stil dig derop.
Hvem var det? Sig det nu. Vær en god dreng.
Mark Binney, frøken. Det var Mark Binney.
Tekster: Martin Ringtved PrimeText International
Tekstadmin.: www.primetext.tv PrimeText International